Elvíra Bavorská | |
---|---|
Němec Elvíra von Bayern | |
bavorská princezna | |
Narození |
22. listopadu 1868 [1] |
Smrt |
1. dubna 1943 [1] (ve věku 74 let) |
Pohřební místo | |
Rod | Wittelsbach |
Jméno při narození | Elvira Alexandrina Maria Cecilia Clara Eugenia |
Otec | Vojtěch Bavorský [2] |
Matka | Amelia Philippine de Bourbon [2] |
Manžel | Rudolf Vrbna-Kaunitz-Rietberg-Kostenberg a Frodenthal |
Děti | Rudolf, Isabella, Alphonse |
Mediální soubory na Wikimedia Commons |
princezna Elvira Bavorská ( celým jménem: Elvira Alexandrina Maria Cecilia Clara Eugenia , it. Elvira Alexandrina Maria Cecilia Clara Eugenia , 22. listopadu 1868 [1] , Mnichov - 1. dubna 1943 [1] , Vídeň ) - bavorská princezna z rod. dynastie Wittelsbachů , dcera knížete Adalberta Bavorského a španělské infantky Amélie Filipínské , manželka hraběte Rudolfa Vrbna-Kaunitz-Rietberg-Kostenberg a Frodenthal.
Elvira se narodila 22. listopadu 1868 v Mnichově . Byla čtvrtým dítětem a druhou dcerou bavorského prince Adalberta a jeho manželky Amelie Filipínské Španělky . Dívka měla starší bratry Ludwiga Ferdinanda a Alphonse a sestru Isabellu . Následně se narodila mladší sestra Clara.
Její otec zemřel, když bylo dívce sedm.
Všechny děti v rodině byly vychovávány v duchu přísné katolické nauky. Alespoň jedna z dcer musela zasvětit svůj život Bohu. Elviru si během dětství a dospívání oblíbila její teta Aldegunde z Modeny , vášnivá katolička, která doufala, že Elvira bude ta, která se stane jeptiškou. Tento nápad se však dívce nelíbil. Využila vlivu své tety, aby získala povolení k nerovnému sňatku. Duchovní život si vybrala její sestra Clara.
Elviriným vyvoleným byl 27letý rakouský říšský hrabě s českými kořeny Rudolf Vrbna-Frodenthal . Ženich byl mladý, bohatý a pohledný. Princezna na tehdejší poměry nebyla žádná velká kráska, ale o svůj zevnějšek pilně pečovala [3] .
Sňatky princezen z bavorského královského rodu upravovaly § 1 a 2 Listiny přijaté v roce 1819. Bylo přijato schválení bratrů nevěsty a také otce ženicha. Společně se svým synem se zavázali dodržovat svatební smlouvu, sepsanou s významnými výhodami pro nevěstu. Elvíře byl zaručen pravidelný finanční příspěvek, kromě obecného příjmu manželů. Na oplátku se vzdala práv na trůn pro sebe a budoucí děti. 21. prosince 1891 byla podepsána svatební smlouva.
Svatba se konala 28. prosince 1891 v paláci Nymphenburg . Pár měl tři děti:
Rodina žila v létě na panstvích v Golešově a Jaroměřici, v zimě o plesové sezóně ve Vídni. Hraběnka měla ráda zvířata, zejména francouzské buldočky . V roce 1893 jako první v Rakousku-Uhersku adoptovala francouzské buldočky, do té doby neznámé plemeno psa. Jejich rodokmen je dodnes uložen na zámku Jaromírec. O čtyřnohé mazlíčky se starali speciální služebníci. Vznikl dokonce i psí hřbitov. Téměř na všechny výlety s sebou Elvira brala svého psa [4] [5] .
Přestože ztratila svá práva na trůn, titul „Její královská výsost“ zůstal nezměněn. I tato skutečnost přispěla k navázání vazeb s vládnoucím rodem Habsburků v Rakousku-Uhersku. S manželem byli předvedeni na císařský dvůr ve Vídni. Jejich prestiž v Rakousku vedla k právnímu vítězství o dědictví rodu Kaunitz-Rietberg-Kostenberg. Na počátku 20. století se z jejich příjmení Vrbna-Frodenthal stala plná verze Vrbna-Kaunitz-Rietberg-Kostenberg a Frodenthal, často zkrácená na Vrbna-Kaunitz.
Po rozpadu říše a vzniku Československé republiky bylo používání šlechtických titulů v zemi přísně zakázáno. Hraběnka odmítla uznat takové společenské devalvace. Po roce 1918 nadále trvala na respektu ke své královské linii.
Přepychový životní styl, údržba několika zámků a skromné příjmy vyčerpaly rodinné bohatství. Po smrti jejího manžela v prosinci 1927 musel být zámek Jaromírec položen. Elvira tam od té doby trvale žije. Aby nedošlo k úpadku, byl majetek zámku prodán. Sluhové neměli hraběnku rádi, protože se vždy chovala s aristokratickou arogancí a chladem. Neuměla ani český jazyk, který se nesnažila naučit.
K finančním potížím Elviry se přidali příbuzní. Nejstarší syn Rudolf se proti její vůli oženil s prostou Berthou Wiedemannovou a v roce 1936 zemřel po pádu z koně a nezanechal po sobě žádné mužské potomky.
Hraběnka uvítala vstup německých vojsk na území ČSR. Podle své služebné Elvira poté, co slyšela tuto zprávu v rádiu, krátce řekla: "Konečně!" Protože mezi věřiteli byli Židé, hraběnka využila situace a obrátila se na gestapo. Ti byli zatčeni a jejich nároky na Elvíru byly odmítnuty.
Hraběnka zemřela 1. dubna 1943 ve Vídni. Její tělo bylo pohřbeno v kostele svatého Michaela v Mnichově. Zámek Jaromírec byl prodán v prosinci 1943 Říšské dráze.
![]() | |
---|---|
Genealogie a nekropole | |
V bibliografických katalozích |