Yoon Seong -do ( Kor. 윤선도 , 尹善道; 27. července 1587 , Soul ~ 11. června 1671 , Soul ) byl korejský básník , státník a konfuciánský učenec. Literární jména jsou Kosan ("osamělá hora") a Heon ("starý muž z moře"). [jeden]
Narodil se v Soulu v rodině třetího úředníka Yun Yushima z dynastie Joseon . Byl adoptován a vychován svým bezdětným strýcem Hong Chunem, úředníkem první řady. V 11 letech začal studovat v buddhistickém chrámu. [2] [3] Formálně však neměl jiného mentora než svého otce a jeho oblíbeným místem studia byl chrám v horách. Ve věku 17 let se oženil s dcerou Yun Tong a pokračoval ve studiu klasiky, zejména Malého učení (xiao xue, čínsky 小學) filozofa Zhu Xi . Následně nařídil svým dětem, aby bezpodmínečně četly Menší doktrínu v zájmu prosperity rodiny Yun. [2]
V roce 1612 Yun Seong-do složil zkoušku na státní stupeň „kosi“ [3] a dosáhl raného úspěchu ve své kariéře vládního úředníka, ale s přímým a čestným postojem obvinil ministra Li Yichoma z korupce. v roce 1616 a byl z paláce vypovězen až do samotné ministrovy smrti. Odešel na Jeju , ale přestěhoval se na ostrov Pogildo v Haenamu , [ 4] kde se dodnes nachází jeho rodinné panství. [3] V roce 1618 napsal první sijo – „Songs of Despondency“ ( Gyeonghoyo ).
Po 13 letech se vrátil jako mentor k dětem diktátora Gwanghaeguna , mezi nimiž byl i budoucí král Hyojong . V důsledku dvorních intrik byl v roce 1635 znovu vyhoštěn do Haenamu. Brzy poté, v roce 1638, mu bylo nabídnuto nové místo, ale odmítl a byl znovu vyhoštěn do Yeondeoku.
Po odjezdu do údolí Kumso napsal v roce 1642 cyklus básní „Nové písně v horách“, jehož součástí je cyklus „Písně pěti přátel“. Když jeho žák, král Hyojong, nastoupil na trůn, Yun nebyl pozván ke dvoru, protože patřil k opačnému klanu jižanů – „Naming“. [1] [4]
V roce 1655 napsal Yun Seon Do svůj nejslavnější cyklus 40 básní The Seasons of the Fisherman. Brzy dostal vysoké postavení, které mu však nebylo umožněno plně realizovat příznivci „západního klanu“. Nemoc ho navíc donutila rezignovat a odejít.
Poté byl jmenován třetím ministrem pro ceremonie. Tuto poslední pozici nikdy nedostal - vnitroklanový boj ho opět poslal do vyhnanství. V jednom z těchto sporů jeho rukopis shořel. Yoon Seong Do zemřel krátce poté, co byl zrušen jeho poslední exil, a skončil v exilu na 14 let. [jeden]
Většinu z 85 let života strávil na venkově, přemítal o životě a věnoval se poezii a její výuce. [5]
Autor poezie „řek a jezer“, nepřekonatelný mistr krajiny v žánru sijo. V jeho tvorbě se organicky prolínaly tendence starokorejské poezie ( hyanga ) a živého lidového písničkářství, čínské klasické vzdělání a trendy moderní doby. Pokračovatel tradice korejské kultury, která implikovala zvláštní roli básníka a básnického textu v rodném jazyce a spojovala s krajinnou poezií specifický dopad na svět s cílem obnovit a udržet v něm narušenou harmonii. [6] Po Jung Chol je druhým autorem sijo v korejské literatuře. [čtyři]
Zanechal 6 svazků spisů v Hanmunu a korejštině . „Kosan Yugo“ (vydáno posmrtně), včetně několika cyklů sijo. Celkový počet básnických děl je 75. [3] Tématický okruh Yun Seon Do nepřesahuje krajinné texty („poezie řek a jezer“). Jeho tvorba však byla jakýmsi milníkem v historii žánru sijo a korejské poezie vůbec. Yun Son Do se obrátil k tradici lidových písní, v některých případech nahradil čínský slovník korejským a zvýšil roli korejského obrazu. Na rozdíl od většiny básníků té doby, kteří psali své básně v „ hanmun “, Yoon Seong-do psal své básně v „ hangul “, kterým tehdejší konfuciáni opovrhovali. [3]
Jeho nejlepším výtvorem je cyklus čtyřiceti sijo „Roční období rybáře“, který je kombinován podle časového principu. [6] Klade důraz na splynutí rytmu lidského života s rovnoměrným tokem času. [7] Básník v nich reflektoval život stranou politického boje. [1] Rybář je starý obraz mudrce žijícího v jednoduchosti mezi přírodou. [osm]
Některé jeho básně přeložila Anna Achmatovová . V jednom z rozhovorů o něm mluvila takto (Culture and Life, 1957, č. 1): „Sbírka obsahuje báseň Yun Seong Do The Seasons of the Fisherman, jejíž děj a celková nálada nečekaně připomínají Ernesta Hemingwaye “ s příběh Stařec a moře "".
Ukázka poezie:
Slunce žhavě lije polední paprsek,
A voda v řece je jako olej.
Veslujte, veslujte tam, rybáři!
Že bych měl stát na jednom místě,
budu chytat ryby všude.
Šploucháš, má pádlo, šploucháš!
Ale "Čistá voda Tsanglanskaya" jsem
si vzpomněl - a úplně zapomněl na ryby.
( Přeložila A. Achmatova )
![]() | ||||
---|---|---|---|---|
|